(untitled) (Paliativní medicína, 2021)
Současná rozviklaná společenská situace postavila do popředí obecné pozornosti zdravotnické prostředí. Atmosféra stresu a ohrožení vede přirozeně k tomu, že se více prostoru dostává tématům lidského prožívání. Zamýšlíme se nad úzkostí, vyčerpaností a také nad našimi hodnotami a nad tím, o co opřít naši naději. Jako bychom se všichni nějak víc rozpomněli na to, že spokojený život a koneckonců život jako takový není samozřejmý. Následující příspěvek je krátkou úvahou vycházející z konkrétní zkušenosti jednoho pražského nemocničního kaplana. Neklade si za cíl odkrývat doposud neznámé vrstvy spirituální péče, ani nepřinese zobecňující analýzu toho, co znamená duchovní doprovázení. Přináším jen pár osobních postřehů vyplývajících z toho, co se učím od lidí, kteří prochází trápením nemoci a dívají se do tváře smrti.